Bogdan Bucur, doctor în sociologie al Universităţii din Bucureşti şi lector universitar la Departamentul de Sociologie al Facultăţii de Ştiinţe Politice din cadrul SNSPA din Bucureşti, lanseaza cartea 'Jean Pangal, documente inedite: 1932-1942: contribuţii la analiza reţelelor sociale istorice' (Editura Rao).
Cartea este prefaţată de prof. dr. Armin Heinen, directorul departamentului de istorie modernă şi contemporană al Universităţii din Aachen (Germania), un fin cunoscător al interbelicului românesc (având un număr important de lucruri publicate în limba română).
Cartea aduce în atenţia publicului 4 noutăţi absolute:
1. Este prima lucrare ştiinţifică scrisă despre Jean Pangal folosind un stil riguros academic.
2. Este pentru prima dată când sunt publicate integral cele 474 de note informative ale serviciile secrete româneşti din perioada interbelică (Siguranţa de la Ministerul de Interne şi SSI-ul de la Ministerul Apărării) referitoare la activitatea (politică, diplomatică şi masonică) şi la relaţiile sociale ale lui Jean Pangal din perioada 1932-1942.
3. Este pentru prima dată când documente din Arhiva Ministerului Afacerilor Externe – purtând semnătura regelui Carol al II-lea şi ale miniştrilor de externe ai României – privind cariera diplomatică a lui Jean Pangal sunt publicate.
4. Este prima lucrare ştiinţifică românească în care analiza reţelelor sociale personale este aplicată la nivelul arhivelor de date istorice. Pentru prima dată, la nivelul comunităţii ştiinţifice din România, sunt analizate legăturile sociale ale unui personaj istoric, folosind date relaţionale culese din documente istorice.
[citeste si]
Până la acest moment, singurele referiri la Jean Pangal au fost făcute în broşuri obscure sau în articole de presă publicate în ziare de scandal (gen România Mare), care nu prezintă interes pentru comunitatea ştiinţifică.
Cine a fost Jean Pangal?
Descendent din trei familii boiereşti valahe de rang terţiar, care, împreună, au dat Românei moderne cel puţin doi miniştri, un subsecretar de stat şi şase deputaţi sau senatori, Jean Pangal a fost om politic (deputat şi subsecretar de stat pentru presă şi informaţii), diplomat şi conducător absolut al masoneriei române din perioada interbelică (în calitate de Mare Maestru al MLNR şi de la Suveran Mare Comandor al RSAAR). Supranumit de presa vremii Prinţul Suveran al masoneriei române, Jean Pangal este foarte puţin cunoscut astăzi, dar a fost extrem de controversat şi de influent în perioada interbelică, mai cu seamă datorită relaţiilor sale personale şi contactelor directe cu întreaga elită politică, socială, economică şi diplomatică a Românei, şi chiar a Europei.
Jean Pangal a fost căsătorit cu Angela Djuvara, o mătuşă îndepărtată a marelui nostru istoric Neagu Djuvara. Pe bună dreptate, Neagu Djuvara are o părere proastă despre Pangal.
Din punctul de vedere politic, între 1932-1938, Pangal a făcut parte din grupările conduse de Constantin Argetoianu (Uniunea Agrară şi Partidul Agrar).
Proiectul politic al grupării Argetoianu-Pangal a fost instaurarea dictaturii regale, sens în care Pangal redactează unul dintre primele proiecte de constituţie dictatorială pentru România. În tot cazul, ceea ce uimeşte este disponibilitatea aproape generalizată a clasei politice româneşti, cu rare excepţii (tandemul Iuliu Maniu – Dinu Brătianu), pentru abandonarea sistemului democratic şi instituirea autoritarismului monarhic. Îi rămâne loial regelui Carol al II-lea, şi după 23 august 1944, militează din străinătate pentru revenirea acestuia pe tronul României.
Jean Pangal are întrevederi permanente cu întregul corp diplomatic acreditat la Bucureşti şi este primit în străinătate la cele mai înalte niveluri de reprezentare.
Starea economică a lui Jean Pangal era una precară: locuia în casa soţiei şi avea permanent nevoie de bani. Găseşte cele mai ciudate şi scandaloase metode de a procura bani (sens în care foloseşte şi infrastructura masonică).
Prototipul politicianului român din perioada interbelică şi din totdeauna
După parcurgerea notelor informative avem o primă impresie asupra spaţiului politic interbelic văzut prin intermediul unuia dintre actanţi: Jean Pangal. Jean Pangal ne este înfăţişat ca fiind prototipul politicianului român din perioada interbelică şi din totdeauna: corupt până în măduva oaselor, intrigant şi viclean, obsedat de propria carieră politică, capabil să se asocieze cu orice împotriva oricui (de la extrema dreaptă la extrema stângă), lipsit de orice convingere ideologică, obsedat de ambiția de recunoaștere a prestigiului personal, lacom la bani, antisemit și ultranaționalist (dar nu din convingere, ci de conjunctură).
În opinia istoricului Adrian Niculescu (SNSPA), „volumul de documente referitoare la Jean Pangal, publicat de Bogdan Bucur, readuce în dezbaterea actuală istoria unor veritabile cârdășii politice, constituind, astfel, o radiografie a putregaiului din cel puțin o parte a politicii românești interbelice. Este istoria unui complotist la 360 de grade, un profesionist al trădării, povestea unui saltimbanc politic dezgustător".
Jean Pangal este obsedat de dorinţa de a avea propriul său serviciu secret: îşi construieşte un serviciu secret atât în cadrul Ministerului Afacerilor Externe – la Subsecretariatul de Stat al Presei şi Informaţiilor (pe care îl desfiinţează Nicolae Titulescu la sfârşitul anului 1932), cât şi în cadrul masoneriei, încurajându-i pe membrii ordinului să facă delaţiuni anonime. Îl desemnează pe vărul său primar, Gheorghe Kintescu, conducător al acestui serviciu secret masonic, fără să cunoască că acesta fusese recrutat în prealabil de SSI-ul lui Mihail Moruzov, căruia îi făcea rapoarte cu regularitate. Gheorghe Kintescu (directorul de cabinet şi secretarul personal al lui Jean Pangal) este aşadar autorul notelor informative şi delatorul propriului său văr primar.
Fiți la curent cu ultimele noutăți. Urmăriți DCNews și pe Google News
de Liana Ganea
de Liana Ganea